ONDSKABENS HUS
Den 11. oktober 1931, Los Angeles.
En storbrand af bibelske proportioner brænder næsten alt og alle til aske -
- i det, der engang var byens mest ansete behandlingshjem:
Vannacutts psykiatriske institut for kriminelle sindssyge.
Men det, der kom for dagens lys, var langt mere skræmmende -
- end nogen film, Hollywood kunne levere.
Et slagtehus af et sanatorium, ledet af en sindssyg kirurg, -
- Richard Benjamin Vannacutt.
Doktor Richard Benjamin Vannacutt. Nærmest glemt i dag, -
- men nok århundredets mest aktive massemorder.
Han slog Bundy og fik Manson til at blegne.
Dette blodbadets hus er blevet ført tilbage til dets oprindelige form.
Men det mangler beboere, -
- for det siges, at Vannacutt og hans ofres ånder lever i Ondskabens Hus.
Peter Graves er tilbage med mere "Grusomt, men sandt" om lidt.
Det behøves ikke, skat.
Jeg har fået alt, hvad jeg havde brug for.
Price. Davs, Evelyn.
Skidehamrende fascinerende, men jeg er nødt til at ringe tilbage. Jeg er på.
- Var det forretning eller fornøjelse? - Ingen af delene. Min kone.
Vi talte om Deres rutschebane, "hvis lige aldrig er set".
Det stemmer. Ingen nemme løsninger. En ægte rejse til vanviddets rand.
Jeg synes nu, det ligner en almindelig rutschebane. Hvad er det særlige?
Har du set en, der starter fra toppen?
Fra 20. etage?
Jeg har hørt, at den virkelige grund til forsinkelsen -
- var en ulykke, der nær havde fået dødelig udgang.
Jeg ville ikke åbne, hvis ikke alt var afprøvet og fundet i orden.
Hvad fanden var det?
I sådan en nykonstruktion skal stålet lige sætte sig.
Rolig. Price Tivoli har 15 år på bagen og har endnu ikke mistet en kunde.
Jeg har tegnet og bygget seks af slagsen. Tro mig: Alt er i orden.
Og hvis der skulle ske noget uventet, så er der sikkerhedskablet.
- Hvad gør det? - Forhindrer, at vognen bare...
- Gør noget! - Det her skulle ikke ske!
Vi dør!
Du overlevede Terror Incognita. Stig venligst ud.
Nu bliver det først rigtig uhyggeligt.
Hej, prinsesse, hvad ville du?
Tillykke. På pervers-o-meterets skala fra 1 til 10 har du fået 73.
Skal vi ikke holde den på en hyggelig stille restaurant?
- Houston, vi har vist et problem. - Evelyn, rør lige i heksekedlen lidt.
Vi falder ned!
- Det kører da fint. - Sekseren taber hele tiden armen.
Slå fægte-i-luften-mekanismen fra og gør ham til en skriger.
- Steven! - Her er mit forslag: Glem det.
Vi holder festen i Ondskabens Hus. Gæstelisten ligger på dit skrivebord.
Her er din gæsteliste... makuleret.
GÆSTELISTE TIL EVELYNS FØDSELSDAG
- Den skal få på alle tangenter. - Dem fra HRS Entertainment venter.
Sig, jeg kommer straks.
STEVEN H. PRICE BEFALER DEM
AT KOMME TIL FØDSELSDAGSFEST FOR EVELYN STOCKARD PRICE
SKRÆK, YDMYGELSE MÅSKE ENDDA MORD
VIL VÆRE AFTENENS INDHOLD
OG DER ER EN MILLION DOLLARS TIL DEM, DER OVERLEVER NATTEN
I ONDSKABENS HUS
Stop. Stop og stig ud.
Stop og stig ud.
Hvem der end er i bilen, stig ud.
Vi skal gå det sidste stykke, for vejen er kaput. Så følg med. Hurtigt.
Hurtigere. Sagde jeg ikke hurtigere? Hej, Watson Pritchett. Det er mit hus.
- Skal vi se at komme af sted? - Er det her hul virkelig hjemsøgt?
Det er... ret skræmmende. Lad os nu more os.
Hvorfor inviterer ham Price os til fødselsdag? Jeg kender ham ikke.
Det gjorde jeg heller ikke, før han lejede huset. Men nu skal I ind.
Holder det med millionen?
Godt spørgsmål. Aner det ikke. Spørg Price.
Hvorfor går vi ikke? Jeg henter lige en lommelygte, -
- så kan vi se, hvad der foregår.
Kom nu... lort.
Det hjalp.
- Fin detalje med lyset. Raffineret. - Det tog også tid. Skal vi ikke gå?
- Nu ved vi, hvad vi skal gå efter. - Lad os fortsætte.
- Hold kæft, hvor er her uhyggeligt. - Hvor er festen?
Der er vist kun os.
- Mig og jer tre? - Ja.
- Lad os slå os løs. - Hvor er den famøse mr. Price?
Skide være med ham. Hvad fanden er det?
Det må være noget mere af Prices spøgelseshus-fis.
Det har faktisk altid været der.
Da det var sanatorium, lod doktor Vannacutt sig inspirere af det.
Det er fra middelalderen. "At uddrive dæmoner."
Jeg var bange for det som barn. Men det er jeg ikke så meget mere.
Rørende.
- Kommer du med? - Nej.
Mr. Price? Mrs. Price?
- En eller anden Price? - Jeg tror ikke, her er nogen.
- Så var det måske spøgelser. - Jeg vidste, det ville være kanon.
Hvis jeg kan filme noget vildt, kan jeg måske få en "Hjemmevideo"-serie.
- Har du din egen serie? - Havde. Datid.
Enten skal jeg have en idé, eller også må jeg bolle mig tilbage.
Vi har nok en prole blandt os.
Pyt, inden i morgen er vi sikkert hakket i småstykker af noget eller...
...nogen.
Hvem fanden er I?
Hold da kæft.
- Jeg troede, du var død. - Fanden gale mig nej.
Væk, perverse skid!
Tillykke.
Det har Evelyn aldrig sagt til noget, der havde testikler. Nogen sinde.
Meget morsomt, Steven. Har du?
Du tager det pænt taget i betragtning, at du lige var døden nær.
Du må anstrenge dig mere næste gang. Hvis du kan få den op at stå.
Ikke mig. Huset. Jeg tror, du er udset til at være den første, der dør.
- Er historien ikke sådan, Pritchett? - Jo, det kan man godt sige.
Var det ikke sådan, din far og farfar mødte deres skæbne?
Min farfar byggede stedet, men han døde i sin seng... i Miami.
Min far døde her, men det var en arbejdsulykke under restaureringen.
Men jeg har det fint. Jeg er i live og... har det godt.
Og nu vil jeg gerne have mine penge.
Og med det sigerjeg: Lad spillet begynde.
Kald mig bare clairvoyant, men er det ikke begyndt?
Svaret på det er blot ét af nattens mange underholdende indslag.
Der er gang i det her hus, hvad?
- Lad os lige veksle et ord, skattenus. - Lad os veksle mange.
Det tager kun et øjeblik. Der er mad og sprut i den store salon.
Bare slå jer ned...
Du fik en gæsteliste på to sider. Hvor er de henne?
Makuleret. Jeg lavede min egen. Folk, der vil gøre hvad som helst for penge.
- Du har det bedre med ligesindede. - Jeg burde have ventet det her.
Tillykke. Du vinder første omgang.
Ikke helt. Dem dernede er ikke dem, jeg inviterede.
- Hvem er de så? - Det må du fortælle mig.
Jeg ved ikke, hvordan du kom ind i min computer, men flot klaret.
- Jeg har ikke inviteret de tabere. - Ikke mig, ikke dig, men hvem så?
- Spøgelser? - Uhyggeligt.
Hvis du virkelig elsker mig, så fald død om.
Min død er vist mere din passion, ikke, Evelyn?
Lad os ikke glemme O.J. -kniven, der ikke fungerede helt optimalt.
Eller Jim Jones-drikken, der ikke gav nogen prikken.
Uheld, indtil andet er bevist.
Det ville glæde mig, hvis det var sandt.
Og jeg ville være hysterisk lykkelig, hvis ikke du bollede alt og alle.
Hvad ophidser dig mest?
Tanken om mig med andre mænd eller bare de andre mænd?
Alt, hvad du gør, tænder mig, bare ikke seksuelt.
- Det gør ondt. - Det ved jeg godt.
Der kom pigen fra landet frem i dig.
Lad os gå ned og vise dine gæster dit sande jeg.
- Bondejokketøsen. - Nej, det er din syge leg nu.
Nyd det.
Jeg vil lige skolde det sted, du rørte mig, og så ringer jeg efter en taxa.
Mr. Price, nu er gæsterne her, så jeg vil altså have mine penge. Nu.
Her, mr. Pritchett.
Sammen med fem anvisninger på en million dollars hver.
- Kontant. - Og hvornår får vi så de penge?
Så snart solen står op i morgen, hvis I bliver hele natten.
- Og at I stadig er i live. - Hvad er det, du snakker om?
Undskyld, jeg glemte en detalje.
Hvis I dør, taber I. Så bliver jeres penge fordelt mellem de overlevende.
Hvis kun en er i live ved daggry, får vedkommende fem millioner dollars.
- Det her er sindssygt. - Alle kan gå når som helst.
- Uden et syvcifret beløb, naturligvis. - Jeg går. Nu.
Godt, mr. Pritchett, jeg skal lige skrive den under.
Hvad hedder I andre for resten?
Donald W. Blackburn, læge.
Melissa Margaret Marr, berømthed.
Eddie Baker, prof... tidligere professionel baseballspiller.
Og du, unge dame?
Jennifer Jenzen, underdirektør i Lathrup International Pictures.
Udmærket. Lad mig være ærlig og sige: Jeg har aldrig hørt om jer.
- Hvorfor er vi så her? - Er vi udpeget fra telefonbogen?
Det uforklarlige vil helt sikkert blive forklaret inden længe.
Så er det nok. Undskyld, jeg afbryder, men nu kommer du med mine penge!
Jeg vil have den! Så kom med den! Nu!
- Jeg mener det. - Undskyld, Pritchett.
- Her. Du går glip af en oplevelse. - Pyt.
- Også hvis du får en million oveni? - Jeg har rigelig i forvejen. Tak.
Jeg må vist hellere gå nu.
Interessant.
Pis!
Det kalder jeg sgu underholdning.
Den rokker sig ikke.
Skal det her være morsomt?
Pritchett griner ikke.
Op! Op! Op med dig, din satan!
Hvad sker der?
- Hvad skete der? - Forsegling.
Det er en maskine, der forsegler alt. Vannacutt brændte alle ihjel i 31.
Hvis han skulle dø, skulle alle dø med ham.
Det er ikke sært, de stadig er sure.
Lad os gå tilbage og forbinde dig.
- Kun fem af sadisterne overlevede. - Hvorfor er maskinen ikke slået fra?
- Huset fik has på min far. - Du sagde, det var en ulykke.
Jeg løj. Huset lever. Vi skal alle dø.
- Lad os dog ringe efter hjælp. - Her er ingen telefon.
- Jeg har min mobil. - Det nytter ikke.
Det er metalpladerne.
Nej, det er huset! Hvorfor hører I ikke efter? Er I blevet døve?
Det lever. Vi kommer ingen steder. Det er slut.
- Så vi slipper altså aldrig ud? - Rengøringen kommer kl. 9.30.
- Så bliver vi bare til i morgen. - Da er vi lemlæstet til ukendelighed.
Det her er jo bare en syg måde at skræmme os på og score kassen.
Det har du ret i. Indkasser dit bifald, syge nar.
I aften har du overgået dig selv. Det lykkedes dig at skræmme selv mig.
- Du har moret dig. Luk op. - Det var ikke mig, der lukkede.
Ih, nej. Er der andre, der lever af at more og skræmme de små?
- Nu skal I ikke falde over hinanden. - Er du ham med Price Tivolier?
Bravo.
- Der må være et kontrolrum et sted. - I kælderen, men der vil I ikke ned.
- Nej, du vil ikke derned. - Vi går begge to ned og prøver.
- Det er en labyrint. - Så har du to muligheder.
Enten viser du mig vej, eller også er det "godnat og sov godt".
- Godt. - Et lille råd...
Man kan ikke vide, hvad Steven har anbragt rundtomkring.
Jeg ville tage et våben med.
- Skal der ikke lidt hjælp på bordet? - Hvad mener du?
Det er præcis samme ramme som i 94, da temaet var "Fang seriemorderen".
- Hylende morsomt. Skydere. - Gudfader...
- Ladeskinnen er svejset til. - Sikkert på dem alle sammen.
- Hvordan ved man så, om de er ladt? - Jeg kan kun komme på én måde.
- Nej, jeg tror, jomfruen får lov. - Jeg vil sgu ikke have en skyder.
- Jeg tager den. - Kom nu.
- Jeg kommer om lidt. - Hvad skal vi, mr. Price?
- Tjekke de fjernstyrede mumier? - Bare tisse, hvis det er i orden?
- Forsigtig. - Det var en fed idé at gå herned.
- Jeg morer mig strålende. - Du er ikke til megen hjælp.
- Her lugter utrolig godt. - Hvor er du praktisk at have med.
Det er fedt, at intet virker.
Jeg tænder noget lys.
Nå, ja... dem.
Jeg vidste, jeg skulle være blevet hjemme.
- Hold da kæft... - Du er meget god at have med.
Lad os nu komme derhen.
- Kom nu, mand. - Ja, jeg skal nok.
Schecter! Du må sgu advare mig, inden du gør sådan noget.
- Forseglingen? - Det skræmte folk, men...
- Det var ikke mig. - Hvad mener du?
Det skete bare. Jeg gjorde ikke noget.
- Hvem gjorde så? - Måske kunne den bare ikke mere.
På en eller anden måde... Jeg ved ikke hvordan, men det var hende.
Du burde åbne det for offentligheden. Perfekt for folk, der savner stress.
Sjovt. Husk, at det var mig, der ikke ville herned.
Der er ikke ændret på denne del af huset siden 1931.
Er det sandt, mr. Pritchett? Undskyld.
- Sådan får man knoppen skudt af. - Jeg skal anbefale det til Evelyn.
Hvad er der derinde?
Der er gjort meget for at forsegle det.
Jeg ved det ikke. Men det er ikke en udgang.
Lad os gå herned og så til højre.
Elektrochok-terapi. Der er adskillige af disse rum.
Doktor Vannacutt yndede at give 18 stød ad gangen.
- Det brugte vel mindre energi. - Hvor rart.
- Skal vi ikke gå? - Jo.
- Vi skulle være gået til venstre. - Hvad er det?
- Mætningsrummet. - Hvad er det?
Vannacutts måde at behandle skizofreni på.
Det, der kunne drive en rask til vanvid, kunne gøre en vanvittig rask.
Et bombardement af billeder og sære lyde skulle kurere folk.
- Dødsjovt. - Virkede det?
- Det ved jeg ikke. - Virkede det?
Hallo?
Pritchett!
Jeg vil ikke fare vild her.
Price!
Pritchett!
Det her er ikke fedt.
Lad mig prøve en ting.
- Hjælp mig op. - Her. Pas på.
- Hvad er koden for... - For hvad?
- Bare lys herop. - Jepper.
- Hvad vil du deroppe? - Der må være mere end et kredsløb.
Forsigtig.
- Det er da bedre end ingenting. - Ikke dårligt.
Ned, store brød.
- Tak. - Det har været det bedste i aften.
Du må se at komme lidt mere ud.
- Hvem er du egentlig? - Sådan inderst inde?
- Vi kan begynde med dit dåbsnavn. - Jennifer Jenzen, underdirektør...
- Det er løgn, jeg tror ikke på det. - Hvorfor ikke?
Jeg har aldrig mødt en af slagsen, der kunne skaffe strøm til en hel bygning.
- Der er undtagelser. - Nej. Sandheden.
Sandheden er, at hvis vi bliver ved med at holde til højre, kommer vi ud.
Vi slipper snart ud med en million dollars hver.
Hvad betyder det så, hvem jeg er?
Lad os antage, at jeg ikke helt er den, jeg sagde, jeg var.
Du er genial. Ingen har kunnet gennemskue mig så hurtigt før.
Jeg hedder Sara, og jeg er assistent.
Var assistent for den rigtige møgkælling til Jennifer.
Så ved du det. Du må ikke sige det til nogen, for jeg er arbejdsløs -
- og kunne godt bruge bare en tiendedel af pengene.
Eddie?
Det er altså ikke sjovt.
Jeg bliver snart skidesur.
Eddie! Vent!
Eddie?
Et kort øjeblik troede jeg faktisk, at du var god nok.
Hvad er der med dig?
Eddie?
Godt, du vinder.
Du har skræmt mig fra vid og sans.
Eddie?
Hvad laver du?
Eddie!
Tag min hånd!
Hvad fanden laver du?
- Spillet er vist i gang. - Hvor er Price?
- Hvad er der sket? Er alt i orden? - Nej, det er ikke spor i orden!
Nogen eller noget ville drukne mig i en gigantisk balje blod.
Du får et spor. Hans initialer er S.P.
S.P. som i "Surt, Petunia," -
- for jeg ledte efter kontrolrummet sammen med Pritchett.
- Det eksisterer vist ikke. - Se her.
- Hvad er det? - Det er ikke en skid.
Det var spøgelserne. Bare vent, til mørket kommer. Det er vildt.
- Det vil I hade. - Hvad er "mørket" for noget?
Det, Tingen, Det Onde. Det, der er den rådne kerne her.
Det, der slår os alle ihjel. Syredøden, det.
- Pritchett, går du hos en læge? - Nej, det gør jeg ikke.
Enten bliver vi og får vores penge, eller også prøver vi at komme ud.
Jeg synes, vi skal holde sammen. Men det passer måske ikke ind i planerne?
Du kender mig. Jo flere, jo bedre.
- Vi burde finde den gamle værtinde. - Hvor er hun?
Melissa har vist fundet det, hun søgte.
Hun er død.
Hun var sød. Jeg ville godt have et knald, inden jeg dør.
Hvordan går det?
Jeg har det fint.
- Har hun det godt? - Det ved jeg ikke.
Hvad fanden er det?
Det ender her.
Hun må jo være et sted. Hun kan ikke bare forsvinde i den blå luft.
Ikke i den blå luft.
I huset.
Der må være en måde at slippe ud på.
Pritchett... Jeg taler til dig!
Nu slapper du af!
Hvis I skal råbe, så gå et andet sted hen.
- Pas på. - Jeg kigger på Melissas bånd.
- Og hvor står vi så? - Uden whisky, takket være dig!
Her er noget.
Bravo.
Jeg ved godt, man ikke spørger, men jeg må altså vide det.
Hvad skete der med den lille miss Marr?
- Du spørger den forkerte. - Spillede hun for så at gemme sig?
- Eller slog du hende bare ihjel? - Jeg spørger dig om det samme.
- Hvem er den næste på listen? - Hvis jeg havde en, hvem tror du så?
Hold nu op! Vi ved godt, at det skal ende med min død.
Men jeg gør det ikke let for dig.
Tror du, det der virker? Jeg ville aldrig give dig en ladt pistol.
Der er gang i det her hus, hvad?
Venner... nu trækker jeres værtinde sig tilbage for resten af natten.
Hvis I får brug for mig, er jeg i soveværelset ovenpå.
Hvis nogen så meget som kigger ind ad nøglehullet, tømmerjeg magasinet.
Hold nu op... Jeg kom løst krudt i.
Og hvis jeg ville slå min kone ihjel, ville jeg ikke have så mange vidner.
Tag den her.
Hvad skal man med en million dollars, hvis man er død?
Lad os finde en udgang.
Jeg vil prøve at finde miss Marr.
Jeg vil finde noget at drikke.
Schecter! Hvordan gør hun det?
Miss Marr?
Jeg ved, du er her, dit røvhul.
Hvad sker der?
Elektrochok.
- Rør hende ikke! - Sluk for det!
Gør noget!
Sluk for den!
Gør noget!
Sluk for den! Der må være et håndtag!
- Beklager. - Vi skal bare have gang i hjertet.
Det er for sent.
Det gør mig så ondt, skat.
- Det er huset. - Skråt op med huset!
Det var ikke huset. Det var ikke spøgelser, men gammeldags mord.
Er det for indviklet? Så lad mig forklare jer det:
A: Evelyn begik ikke selvmord. B: Det var ikke mig.
C: Et af jer røvhuller slog min kone ihjel.
Du er syg i hovedet, Price.
Hvem vil fortælle om fyren med overskægget, jeg har jagtet rundt?
Vannacutt!
En eller anden skid, der arbejder for en af jer for at score kassen.
Nu vil jeg have nogle svar.
- Læg den væk. - Læg pistolen væk.
Hold dig på afstand. Der er 25% chance for, at det er dig.
- Læg pistolen væk! - Lad os se, hvem der blinker først.
Hvad gør vi med ham?
- Bliver han der? - Ja, det skulle jeg mene.
Kom.
- Bliver du og holder øje med ham? - Ja.
- Kan du klare dig alene? - Det håber jeg.
- Jeg har det ikke godt med det her. - Det ved jeg godt.
Luk så op!
Hvad er det?
Sker der noget?
Så prøver jeg den her.
Hjælper det?
Fed fest! Jeg er nødt til at gå.
Blackburn!
- Vi skulle vist have været til højre. - Hvor?
Du siger sgu noget.
Lad os prøve her.
Se, Sara.
Vannacutts kontor.
TIL BRUG FOR ALVORLIGE PS YKOTISKE FORSTYRRELSER
Du har været syg, Price.
Hvad mener De, doktor Vannacutt?
- Se her. - Hvad er det?
- Holdet fra 1931. - De ser søreme glade ud.
Et bedre liv med elektricitet.
Jeg synes...
Åh, gud... Nu ved jeg, hvordan gæstelisten blev til.
Se navnene. "Oversygeplejerske Ruthe Ann Stockard."
"Adolphus Jenzen, Franklin Baker, Thomas Steven Price, Jasper Marr."
- De er her alle sammen. - Hvem?
Alle gæster er i familie med nogen i personalet, fra da huset brændte.
- Vi var fem. - Fem, der ikke døde.
Bøh.
- Hvor vil du hen med det? - Det var huset, der lavede listen.
Fordi hun er en hævngerrig luder!
- Hvordan kan huset invitere folk? - Her er meget energi.
Det rejser gennem lys, lydbølger, elektricitet, hvad som helst.
- En telefonlinje? - Ja, vi er i tusmørkeland.
- Ind i en computer via Internet? - Hold op. Det her er sindssygt.
Du er ikke med, vel?
Huset her er tosset. Det har intet moralkodeks.
For det er et skide hus.
- Rolig nu. - Undskyld.
Vent nu lige...
Hvorfor er Blackburn ikke med?
Afdøde mrs. Steven Price. Tragisk.
Torteret.
Skøn.
Og pludselig den meget samarbejdsvillige mrs. Price.
Fedt.
Hvad laver du egentlig?
Forsigtig. Tag det roligt. Du skulle nødig få et rigtigt hjerteslag.
Det er dig, der er lægen. Så virker det der atropin altså.
Ja, alle er overbevist. Officielt er du død.
Jeg har været død i årevis. Apropos... hvad er Stevens status?
Han lever, men det er et spørgsmål om minutter.
Og så... din mirakuløse genopstandelse.
Nej, hr. betjent, jeg er meget levende.
- Jeg ville bare spøge med min mand. - Beklager, Deres mand er død.
Hvad mener De? Det er min skyld! Jeg kunne lige så godt have gjort det!
Nej. Flere vidner så... Ja, hvem skal egentlig skyde ham?
Tja... Måske Eddie?
Du bliver sikkert overrasket, men jeg tror, Jenzen-tøsen kan klare det.
- Hvad blev der af hende tv-dullen? - Jeg fandt hende ikke.
Så vi ved ikke, om kællingen er død?
Price må have slået hende ihjel. Der er ikke andre muligheder.
Der er masser, din tosse! Steven kan have sat hende til at udspionere os.
Pjat.
- Det hele falder fra hinanden. - Nej. En af dem skal nok skyde ham.
Men ingen har gjort det endnu. Idioterne skal tro, de er i livsfare.
De har din død. Hvad mere skal der til?
Men de så det ikke ske. De tvivler, de er forvirrede...
Vi skal bruge et lig til. Og Steven med blod på hænderne.
Hvordan fanden skal vi fikse det?
Det lyder måske lidt skørt, men lad mig tale ud...
Jeg kunne kun finde den her.
Så må vi klare os med den.
Kommer du, eller vil du vente på Blackburn?
- Blackburn er død. - Hvabehar?
Ellers ville han have været her nu.
Han er død.
Blackburn!
Lort...
Lort!
- Hvor er han? Blackburn! - Han må være her.
- Han er død. Vi dør alle sammen. - Ti stille!
- Hold kæft, Pritchett. - Jeg ville bare spørge om noget.
- Price står bag. - Han er jo låst inde.
Lad os se efter.
Det er Blackburn.
Lort!
Price! Din morder!
Melissa?
Det er Sara.
Hjælp...
Jeg skal nok hjælpe dig. Bliv ved med at snakke.
Så, så...
Jeg vågnede på gulvet...
- Bliv der! - Jeg ved ikke, hvad der er sket!
Det gør jeg.
- Fortæl mig det. Hjælp mig. - Næ, nej!
Du må hjælpe mig...
Ikke om jeg så fik en million dollars.
Hjælp...
- Tag pistolen. - Hun har tømt den. Jeg har den.
Giv slip. Sådan.
Vi lægger den her. Rolig. Det er mig, Eddie.
- Stakkels mr. Price. - Skråt op med mr. Price.
Kom så, jeg støtter dig.
- Lad os skride. - Jeg støtter dig.
Lad være med at kigge. Kom, op ad trappen.
Vi er der næsten. Vi går ovenpå. Lad være med at kigge.
Steven, din stakkels uvidende tosse.
Det kunne være klaret med en skilsmisse.
Og en iturivning af særeje-aftalen.
Men uanset hvordan det endte, så skal du vide en ting.
Fra det øjeblik, jeg så dig første gang, har jeg altid elsket...
...dine penge.
På den anden side har jeg altid fået brækfornemmelser ved synet af dig.
Er det sandt, prinsesse?
Du kunne have sparet os alle for meget ved ikke at nævne pengene.
Hjælp!
Du er sgu da for dum!
Jeg er Steven Price, for fanden!
Alle steder, du var, alle mennesker, du mødte, -
- alt, hvad du og Blackburn sagde til hinanden, blev optaget -
- og set og hørt af mig, mens det skete.
- Skat... - Hvad som helst, engel. Bare sig det.
Hvad vil du gøre?
Det, du ville have alle til at tro.
Jeg slår dig ihjel, Evelyn, med største fornøjelse.
Vidner...
Du er jo død i forvejen, Evelyn. Tillykke med fødselsdagen, skat.
Evelyn?
Evelyn... rejs dig op.
- Steven, er det dig, der gør det her? - Nej.
Rejs dig op!
Nu!
Steven!
Miss Marr!
Jeg vil have dig, Steven. Jeg har altid villet have dig.
Det vil vi alle sammen.
De er her alle sammen. Alle de døde.
Alle de ansvarlige.
Det er din tur.
Luk op!
Åh, gud...
- Det er Price. - Price?
- Price er død. - Luk op!
Pritchett!
Af sted!
Løb!
Kom!
- Hvad var det? - Det kan ikke passe. Du er død!
Pritchett havde ret. Huset lever.
Der må være noget... Nogle trisser eller noget.
Loftet!
Kom!
Vi må op på loftet! Skynd dig!
Skønt! Pis!
Og så er man ingeniør!
- Jeg har fundet en udgang! - Price! Hvor?
Heroppe! Skynd jer. Der er en vis tidsbegrænsning på.
Sara...
- Kom! - Hvor skal du hen?
Sara... Du må blive og se min udsendelse.
Der er lys. Bliv her, så ser jeg, om vi kan komme ud.
Sara, kom...
Pis...
Væk!
Sara!
Eddie!
- Hjælp mig, Eddie! - Lægen er kommet.
Ingen slipper herfra i live.
Ikke mig og ikke dig.
Næste patient. Mr. Baker, De skal på plads ved siden af de andre.
Jeg har ikke noget med det at gøre! Jeg er adopteret!
Hvad er det?
TIL DEM, DER OVERLEVEDE NATTEN
- Det var en skide fed fest. - Ja, men... Hvordan kommer vi ned?
Tekstning: Claus D. Jarløv - IFT A/S